www.titlovi.com
Imate li više od 40 g? Jeste li umorni kad ujutro ustanete?
Ovdje leže slomljene kosti L. B. Jefferiesa.
Čestitam, Jeffe. - Na čemu? - Što ćeš skinuti gips.
Tko kaže? - Danas je srijeda. Slomio si se prije sedam tjedana.
Da ili ne? - Kako tako veliki urednik ima tako malo pamćenje?
Marljivo radim. I uhvatio sam izdavača s tajnicom.
Pogriješio sam dan? - Pogriješio si tjedan.
Iduće srijede izlazim iz ove gipsane čahure. - Šteta.
Ne mogu svaki dan imati sreće. Zaboravi da sam zvao. - Žalim te.
Sigurno patiš što ću još tjedan dana nositi gips.
Ja gubim najboljeg fotografa, a ti veliki zadatak. - Gdje?
Nema smisla ni da ti govorim. - Gdje? - Kašmir.
Jutros su me zvali. Buknut će u plamenu.
Jesam li ti rekao da će ondje izbiti? - Jesi. - Kad polazim?
Za pola sata? Sat? - S tim gipsom? Ne polaziš. - Ma daj!
Mogu slikati iz džipa, s bizona. - Previše vrijediš časopisu.
Poslat ću Morgana ili Lamba. - Krasno.
Ja sam zamalo poginuo za tebe, a ti mi kradeš zadatak.
Nisam ja tražio da staneš nasred automobilske piste.
Tražio si nešto dramatično drukčije. I dobio si. - I ti.
Zdravo, Jeffe. - Čekaj, moraš me izvući odavde.
Šest tjedana sjedim u dvosobnom stanu i samo gledam susjede.
Ako me ne izvučeš odavde, učinit ću nešto drastično. - Što?
Oženit ću se. Onda nikamo neću moći ići. - I vrijeme ti je.
Inače ćeš postati usamljen i ogorčen starac.
Imat ću krasan stan, slušati automatsku perilicu,
stroj za posuđe, smeće i njurganje žene.
Žene više ne njurgaju. Raspravljaju. - Ma nemoj?
Možda u otmjenijoj četvrti raspravljaju. Kod mene njurgaju.
Ti najbolje znaš. Čut ćemo se. - Idući put želim bolje vijesti.
Dobro jutro! - Dobro jutro!
Preduboko kopate.
I previše zalijevate. - Zašutite!
U New Yorku voajere osuđuju na šest mjeseci rada. - Zdravo.
A ondje nema prozora. Nekoć su ljudima vadili oči žaračem.
Ima li koja plavuša u bikiniju kakve uvijek gledate?
Mi smo rasa voajera.
Ljudi bi za promjenu trebali izaći i gledati u kuće.
Što kažete na tu filozofiju? - Reader's Digest, travanj 1939.
Citiram samo najbolje. - Jutros mi ne morate mjeriti temperaturu.
Trebala sam biti proročica, a ne medicinska sestra.
Imam nos za gužvu. Njušim je na kilometar.
Čuli ste za slom burze 1929.? Predvidjela sam to. - Kako?
Jednostavno. Njegovala sam direktora General Motorsa.
Rekoše da su problemi s bubrezima. Ja sam rekla da su živci.
I zapitala sam se zašto bi direktor trebao biti živčan.
Slom. Kad General Motors mora deset puta na dan na WC,
svi smo gotovi.
U gospodarstvu bubrezi nemaju nikakve veze s burzom.
Došlo je do sloma. A i u ovom stanu njušim nevolje.
Najprije slomite nogu, a onda gledate kroz prozor.
Vidite što ne biste smjeli vidjeti. Nevolje.
Već vas vidim u sudnici okruženoga odvjetnicima.
Suče, samo sam se zabavljao. Volim susjede kao otac.
A sudac kaže: Čestitam. Rodili ste tri godine zatvora.
Veselio bih se nevolji. - Muče vas hormoni. - Vidite to iz toplomjera?
Komadi koje gledate nisu vam u mjesec dana povisili temperaturu.
Evo ga.
Još tjedan dana.
Imate pravo. Ovdje će biti nevolje. - Znala sam.
Grijete li kad to? - Tako se cirkulacija ima s čim boriti.
Kakve nevolje? - Lisa Fremont. - Ona je prelijepa mlada žena,
vi ste prilično zdrav muškarac. - Želi da se oženim njome.
Normalno. - Ja ne želim. - Nije normalno. - Nisam spreman za brak.
Svaki je muškarac spreman kad naiđe prava djevojka.
A Lisa Fremont prava je žena za svakog muškarca.
Dobra je. - Posvađali ste se? - Ne. - Njezin otac puni sačmaricu?
Molim vas! - Događalo se.
Neki od najsretnijih brakova počeli su pred puškama.
Nije ona za mene. - Savršena je. - Presavršena, predarovita,
prelijepa, preprofinjena, sve samo ne ono što ja želim.
A želite li nešto o čemu možete razgovarati? - Jednostavno je.
Ona pripada u otmjenu atmosferu Avenije Park, večera, koktela...
Ljudi se snađu. - Zamislite da putuje svijetom s fotografom
koji nikad nema više od tjedne plaće. Da je bar obična!
Hoćete li se ikad oženiti? - Vjerojatno.
Ali ne ženom koja misli samo na haljine, večere i skandale.
Trebam ženu... Samo malo. Koja bi išla svugdje i radila sve.
Najpoštenije bi bilo da prekinemo, da nađe nekog drugog.
Čujem vas. Prekinut ćemo. Presavršena si i predobra.
Nisam obrazovana, ali jedno vam mogu reći.
Kad se muškarac i žena svide jedno drugom, trebaju se sudariti.
Kao taksiji na Broadwayu. A ne analizirati jedno drugo.
Postoji i inteligentan pristup braku.
Ništa ljudskom rodu nije naškodilo kao inteligencija.
Suvremeni brakovi! - Emotivno smo napredovali... - Gluposti.
Nekoć je bilo, vidiš nekog, uzbudiš se, vjenčate se.
Sad su tu knjige, teške riječi, psihoanaliza.
I više ništa ne znaš. - Ljudi imaju različite emotivne razine.
Kad sam se udala za svog muža, oboje smo bili neprilagođeni.
Još smo i uživamo u tome.
Lijepo. Hoćete li mi sad napraviti sendvič? - Hoću.
A na kruh ću namazati malo zdravog razuma.
Lisa vas obožava. I imam savjet za vas. Oženite se njome.
Mnogo vam plaća?
Izvolite ključ.
Ako išta trebate, javite se.
Dođi.
Gledate izloge?
Kako noga? - Malo boli. - A želudac? - Prazan kao lopta.
A ljubavni život? - Ne preaktivan.
Muči li te još što?
Tko si ti?
Čitat ćemo od vrha do dna. Lisa.
Carol.
Fremont. - Ona koja nikad dvaput ne nosi istu haljinu?
Samo zato što se to očekuje. Ravno iz pariškog aviona.
Prodavat će se? - Ovisi. Avionska karta donde, carina,
porez, zarada... - Gotovo darovano. 1.100 $. - 1.100?
Trebali bi je uvrstiti na burzi. - Prodajemo deset takvih na dan.
Tko ih kupuje? Poreznici? - I da sam je morala platiti, bih.
Samo za ovu prigodu. - Negdje se događa nešto važno? - Ovdje.
Ovo je važna noć. - Samo obična srijeda.
Kalendar ih je pun. - Ovo je tvoj zadnji tjedan u gipsu.
Ne vidim da stoje u redu za karte. - Jer sam ja sve kupila.
Ova je tabakera vidjela i bolje dane. - Iz Šangaja je.
A i on je vidio bolje dane. - Pukla je i ne upotrebljavaš je.
Dostavit će ti srebrnu s tvojim inicijalima.
Zašto tako trošiš teško zarađeni novac? - Htjela sam.
Da počnemo s večerom u Klubu 21? - Dolje je Hitna?
Bolje od toga. Klub 21.
Hvala vam što ste čekali. Kuhinja je ondje lijevo.
Ja ću uzeti vino.
Dobra večer, gospodine. - Stavite sve u pećnicu. Niska temperatura.
Otvorit ćemo vino.
Monmarche. - Daj mi veliku čašu. Vadičep je ondje.
Je li dovoljno velika? - Jest. - Nema ničega dosadnijeg od gipsa.
Dopustite meni. - Jedva čekam da to skinem i krenem u akciju.
Ovaj tjedan nikad nećeš zaboraviti.
Samo tren, Carl.
Ovo je dovoljno i za taksi. - Hvala. Uživajte u večeri.
Laku noć.
Kakav sam dan imala! - Umorna si? - Nimalo.
Cijelo jutro na sastanku, a onda piće u Waldorfu s gđom Dufrain.
Upravo je stigla iz Pariza.
Onda sam ručala u Klubu 21 s ljudima iz Harper's Bazaara.
Tada sam naručila večeru. Onda sam imala dvije revije.
Zatim koktel s Lelandom i Haywardom zbog nove revije.
I još sam se morala presvući. - Reci mi.
Što je nosila gđa Hayward? - Bila je divna.
Imala je božanstvenu talijansku rukom oslikanu...
Talijansku? Zamisli! - Danas sam ti posvetila tri kolumne.
Takvu reklamu ne možeš kupiti.
Jednom ćeš možda otvoriti vlastiti studio.
A kako bih ga vodio iz Pakistana?
Vrijeme je da se vratiš kući. Možeš birati zadatak.
Ako baš taj želim. - Potrudi se. - Da napustim časopis? - Da.
Zašto? - Zbog nas.
Mogu ti naći stotinu poslova. Revije, portreti... Ne smij se.
Mogla bih. - Toga se i bojim.
Možeš li me zamisliti kako u džipu jurim na modnu reviju?
S vojničkim čizmama i neobrijan. Proslavio bih se?
Mogu te zamisliti uspješnog i zgodnog u plavom odijelu.
Prestanimo s glupostima.
Idem postaviti stol za večeru.
Usamljena je. Tebe to bar nikad neće mučiti.
Vidiš odavde i moj stan u 63. ulici? - Ne.
Ali imamo stan ovdje koji je popularan kao i tvoj.
Sjećaš se gđice Poprsje? Balerine?
Ona kao matica bira male pčelice.
Radi najteži posao koji žena može raditi. Žonglira vukovima.
Odabrala je najbogatijega. - Nije zaljubljena ni u jednoga.
Kako to znaš odavde?
Rekao si da je stan sličan mojem.
Nadam se da je ovaj put kuhano.
Odakle ta divna glazba? - Skladatelj živi u atelijeru.
Živi sam. Vjerojatno je imao nesretan brak.
Krasno.
Kao da je skladao posebno za nas.
Nije ni čudo da se toliko muči.
Bar ne možeš reći da večera ne valja.
Savršena je. Kao uvijek.
Kakve veze ima kako tko živi? Svi jedemo, razgovaramo, pijemo.
Ako mi to govoriš jer ne želiš reći istinu, jer skrivaš nešto...
Ne skrivam, ali... - Kakva je razlika od života ovdje i ondje?
Neki bi i drugdje lako živjeli. - Neki to mogu.
A ti putuješ i slikaš. Kao da si turist na vječnom odmoru.
Imaš pravo na svoje mišljenje. Sad čuj moje.
Smiješno je reći da to može raditi samo odabrana skupina!
Samo sam nešto rekao. I objasnit ću ti ako zašutiš.
Ako je mišljenje bezobrazno kao i ponašanje, ne želim ga čuti.
Smiri se. - Ne možeš se nigdje uklopiti!
Po tvome bi se ljudi rađali i umirali na istome mjestu. - Šuti!
Jesi li kad jela riblje glave i rižu? - Naravno da nisam!
Možda bi morala da ideš sa mnom. Jesi li se kad pokušala ugrijati
na 5000 m i s temperaturom od -20°C? - Stalno to radim.
Kad imam vremena nakon ručka. - Jesu li kad pucali na tebe,
tukli te jer je nekomu naškodio tvoj fotoaparat?
Te potpetice idealne su za džunglu. A i najlonke...
Postat će popularne u Finskoj prije nego što umreš od zime.
Razumijem se u odjeću.
Pokušaj u Brazilu naći baloner i kad ne pada kiša.
U ovom poslu nosiš jedan kovčeg, a dom ti je dostupan prijevoz.
Ne spavaš, ne kupaš se, a ono što jedeš ne bi pogledao kad je živo!
Ne moraš biti namjerno gnusan da bi me uvjerio kako griješim!
Još i uljepšavam! Shvati da nisi za takav život!
Rijetki jesu.
Pretvrdoglav si. Neću se svađati. - Samo sam iskren.
Netko bi mi drugi rekao da je taj život bajka
i onda bih se gorko razočarala.
Ako hoćeš da budemo zločesti, udovoljit ću ti.
Ne želim to.
I to je to? Nećeš ostati tu, a ja ne mogu s tobom.
Pogriješili bismo.
Ne misliš li da bi se jedno od nas moglo promijeniti?
Sad mi se ne čini.
Zaljubljena sam u tebe. Baš me briga od čega živiš.
Ali htjela bih nekako sudjelovati u tome.
No mislim da je jedini način pretplata na tvoj časopis.
Nisam onakva kakvom sam se zamišljala. - Nisi ti kriva.
Cijeli grad ti jede iz ruke.
Očito ne baš cijeli.
Zbogom. - Misliš, laku noć. - Mislim ono što sam rekla.
Ne bismo li mogli...
A da sve ostane kako je bilo?
Bez budućnosti? - Kad ću te opet vidjeti?
Dugo nećeš.
Bar ne do sutra navečer.
Ne večeras!
Rekla sam laku noć!
Što bi to trebalo biti? - Zove se Glad.
Čovjek bi pomislio da će kiša sve rashladiti.
Ali samo je smočila vrućinu. - Točno tu.
Osiguranje bi više voljelo da spavate u krevetu, a ne u kolicima.
Kako ste znali? - Krvave oči. Satima ste gledali kroz prozor.
Što ćete ako vas tko od njih uhvati? - Ovisi tko.
Gđica Poprsje... - Ne mislite na nju.
Prava je veseljakinja. - Završit će kao debela i jadna pijanica.
Kad smo kod jada. Usamljena je opet zaspala uz bocu. Sama.
Možda će jednom naći sreću.
Nema baš nikoga u četvrti da baci oko na nju? - Ne znam.
Trgovački putnik će uskoro biti slobodan. - On i žena se rastaju?
Noćas je nekoliko puta izašao po kiši. S kovčegom s uzorcima.
Trgovački je putnik. - Što bi prodavao u tri ujutro? - Baterije.
Svjetleće brojčanike za satove, ulične brojeve koji svijetle.
Ne bih rekao. Ne.
Mislim da je nešto iznosio iz stana.
Svoje stvari.
Ostavit će je. Kukavica!
Katkad je gore ostati nego pobjeći.
Samo bi posebno nizak čovjek učinio takvo što.
A jutros? Je li se još što dogodilo?
Spuštene su sve rolete. - Po ovoj vrućini?
Sad su dignute.
Natrag!
Kamo da odem? - Nemojte da vas vidi!
Gleda kroz prozor! Natrag! Vidjet će vas!
Nisam stidljiva. Već su me gledali. - On ne gleda obično.
Tako gleda čovjek koji se boji da ga netko gleda.
Miči se odande! Istući će te! Idi u kuću!
Doviđenja, vidimo se sutra.
I nemojte opet spavati u kolicima.
Ugodno je razgovarati s vama.
Stella!
Izvadite dalekozor iz kutije i donesite mi ga.
Nevolje. Njušim ih.
Jedva čekam da skinete gips da ne moram više dolaziti.
Kamo mora djevojka otići da je primijetiš?
Ako je dovoljno lijepa, nikamo.
Mora samo postojati. - Obrati pozornost na mene.
Nisam s druge strane ceste. - Tvoj um jest.
Kad želim muškarca, želim ga cijeloga.
Nikad nemaš problema? - Sad imam.
I ja. - Reci mi.
Zašto bi muškarac triput izašao po kišnoj noći s kovčegom
i triput se vratio? - Voli kad ga žena lijepo dočeka.
Ne ta žena. I zašto on danas nije išao na posao?
Radi kod kuće. Zanimljivije je.
Kako bi mesarski nož i pila mogli biti zanimljivi?
Sve u novinskom papiru.
Zašto cijeli dan nije bio u ženinoj sobi?
Tu nešto ne valja, Lisa.
I bojim se da je problem u meni. - Što ti misliš?
Bojim se i reći. - Izašao je u potkošulji i još se nije vratio.
To je sigurno grozno.
Kako bi ti počela rezati ljudsko tijelo?
Bit ću iskrena. Pomalo te se bojim.
Jesi li me čuo? Sve se više bojim...
Vraća se!
Da se vidiš! - Što je? - Jedno je gledati kroz prozor!
Ali dalekozor i lude zamisli o svakoj sitnici! To je bolest!
Misliš da je meni to rekreacija? - Briga me.
Ali ako ne prestaneš, odlazim. Što tražiš?
Zanima me što je s prodavačevom ženom. Jesam li zato luđak?
Zašto misliš da joj se nešto dogodilo? - Ona je invalid!
Treba stalnu njegu. A ni muž ni itko nije bio kod nje cijeli dan!
Možda je umrla. - Gdje je liječnik? Mrtvozornik?
Možda spava. Pod sedativima je. Sad je ondje. Nemaš što vidjeti!
Sve sam vidio kroz ovaj prozor! Vidio sam prepirke, svađe...
Tajanstvene noćne izlaske, noževe, pile, užad.
Od sinoć nisam vidio ženu. Ti mi reci gdje je. - Ne znam. - Što radi?
Možda će ostaviti ženu. Briga me. Mnogi imaju noževe, pile i užad.
I mnogi muškarci ne razgovaraju sa ženama. Zato one njurgaju.
Ali vrlo rijetki ubiju. - Odmah si se sjetila te riječi.
Vidio si sve što je učinio? Jer su rolete bile dignute.
Prošao je hodnikom i izašao na ulicu u dvorište. - Cvijeće...
Misliš da bi ti ubojica dopustio da to vidiš? Spustio bi rolete!
Pametan je. - A ti nisi.
Ubojica nikad ne bi ubio pred otvorenim prozorom. - Zašto?
Iza onog bi se prozora moglo događati nešto još mnogo gore.
Bez komentara.
Počnimo još jedanput od početka. Ispričaj mi sve što si vidio.
I što misliš da to znači?
Na sandučiću stana s drugog kata piše g. i gđa Lars.
Thorwald. - Koji je broj stana? - 125. zapadna 9. ulica.
Hvala, draga. - Koji bi mi bio idući zadatak? - Idi kući.
Dobro, ali što on sad radi? - Sjedi u dnevnoj sobi. U mraku.
Ne ide u spavaću sobu. Idi kući i naspavaj se.
Laku noć.
O čemu se radi? - Ne mogu preko telefona.
Moraš doći i vidjeti. - Važno, ha? - Vjerojatno nije.
Samo ubojstvo u četvrti. - Rekao si ubojstvo? - Jesam.
Ma daj! - Htio sam ti naći nekakav poslić.
Mislio sam da će dobar detektiv zgrabiti priliku. - Ne radim.
Imam slobodan dan. - Najbolje sam slike snimio na slobodan dan.
Svratit ću. - Dobro. Što prije.
Svaka čast, Stella. Vidi ovo!
Divan prizor. Nije ni čudo da vas muž još voli. - Policija.
Zvali ste policiju. - Ne baš. Nije bio službeni poziv.
Zvao sam samo starog prijatelja.
Gdje ju je izrezao?
Naravno! U kadi! Samo je ondje mogao oprati krv.
Mora što prije odnijeti kovčeg dok nije procurio.
Harry!
Gledajte!
Mislio sam da će Doyle doći! Zvao bih policiju. Ode nam!
Čekajte! - Ne radite gluposti. - Vidjet ću što piše na kamionu.
Ja ću motriti na uličicu.
Međugradska.
Nisi vidio ni ubojstvo ni truplo. Kako znaš da se dogodilo ubojstvo?
Sve što je učinio bilo je sumnjivo. Noćni izlasci po kiši.
Noževi, pile, kovčezi s užadi. A sad žene više nema.
Priznajem, tajanstveno je. Ali može biti svašta.
Umorstvo je najmanje vjerojatno.
Nemoj mi reći da je nezaposleni magičar koji zabavlja susjedstvo.
Bilo bi glupo ubiti pred pedeset prozora.
I onda sjesti i čekati da dođe policija. - Idi tamo i uhiti ga.
Mnogo moraš naučiti o umorstvima.
Glupani su tako lukavo ubili da ih je hvatalo stotinu murjaka.
Prodavač ne bi ubio ženu, ubacio je u kovčeg i poslao u skladište.
To se već događalo. - Kao i sve. U panici.
Tu su izgledi maleni. On još sjedi u stanu. Nije u panici.
Misliš da sam sve izmislio?
Vidio si nešto za što postoji jednostavno objašnjenje. - Npr?
Žena je otputovala. - Žena mu je bolesna, leži.
Rekao si mi.
Moram ići.
Neću to prijaviti u policiji. Ali sam ću malo istražiti.
Ne treba nam glupa reklama. - Hvala.
Znamo da je žena otišla. Pokušat ću saznati i kamo. - Učini to.
Jesi li imao glavobolje u zadnje vrijeme? - Tek kad si ti došao.
Proći će. Kao i halucinacije. Vidimo se.
Briši.
Unajmio je na šest mjeseci. Ondje su pet i pol.
Tih je, pije, ali ne opija se.
Uredno plaća račune, a radi kao prodavač nakita.
Susjedi ne poznaju ni njega ni ženu. - Nju više neće ni upoznati.
Nije izlazila iz stana. Do jučer ujutro. - Kada? - U šest.
Tada sam zaspao. - Šteta. Thorwaldi su tada izašli.
Osjećaš li se malo glupo? - Još ne.
Kako ti je žena? - Dobro.
Tko je rekao da su otišli tada? - Tko? Kamo? - U šest ujutro.
Pazikuća i dva stanara. Bez imalo oklijevanja.
Odvezli su se na kolodvor. - Kako bi to netko mogao znati?
Na prtljazi je pisalo kolodvor?
Pazikući je rekao da je ženu vlakom poslao na selo.
Vrlo zgodno. Jesi li pogledao bankovni račun tog pazikuće?
Kakva korist od njegove informacije?
To je samo verzija iz druge ruke koju mu je rekao ubojica.
Je li netko vidio ženu u vlaku?
I ja sam ovdje zato što si ti rekao da je ubijena.
Je li tko, uključujući i tebe, vidio ubojstvo?
Želiš li riješiti ovaj slučaj ili želiš da ja ispadnem budala?
I jedno i drugo. - Onda idi onamo i pretraži Thorwaldov stan!
Pun je dokaza! - To ne mogu. - Ne sad. Ali kad izađe na piće...
Ne mogu to učiniti i da njega nema ondje.
Ima policijsku zaštitu? - Nemoj me razbjesniti.
Čak ni detektiv ne može upasti u stan i pretražiti ga.
Kad bi me uhvatili, uzeli bi mi značku! - Onda nemoj da te uhvate.
Ako nešto nađeš, imaš ubojicu i zanemarit će glupa pravila.
A ako ne nađeš, tip je nevin. - Nisam staromodan...
Ali prema Ustavu nalog za pretragu izdaje sudac.
Mora tražiti dokaze. - Daj mu ih.
Već se čujem. Suče, imam prijatelja, amaterskog detektiva.
Neku je večer pojeo tešku večeru i...
Bacio bi mi šest svezaka Kaznenog zakona u glavu.
Sutra ujutro možda u tom stanu neće biti nikakvog dokaza.
Noćna mora svakog detektiva. - Što trebaš prije pretrage?
Što? Krvave tragove koji vode do vrata?
Tražio si pomoć, a sad se ponašaš kao porezni obveznik.
Kako smo podnosili jedan drugoga tri godine u avionu tijekom rata?
Idem provjeriti Thorwaldovu priču. - Nemoj. Nađi kovčeg.
Gđa Thorwald je u njemu. - Zamalo da nisam zaboravio.
Našao sam razglednicu u Thorwaldovu sandučiću.
Iz Meritsvillea. 80 milja sjeverno odavde.
Sretno sam stigla. Već se bolje osjećam. Voli te Anna.
Je li ta Anna... Ona koja mislim da jest?
Gđa Thorwald.
Trebaš li što? - Dobra detektiva.
Gdje je džin?
Praonica rublja
Gđa Doyle? - Da. - Jeff ovdje. Je li Tom već došao?
Nije se ni javio? - Uopće.
Je li doista nešto važno? - Jest. - Čim se javi reći ću da nazove.
Ne treba. Neka samo dođe ovamo. Thorwald će večeras pobjeći.
Tko je Thorwald? - On će znati. I muškarac je, ne brini se.
Laku noć, budalo.
Opet međugradska.
Kakva je to frizura? Pogledaj Thorwalda. Sprema se pobjeći.
Ne žuri mu se. - Sve stavlja na krevet. Košulje, odijela, čarape.
Čak i ženinu torbicu. Onu od krokodila... - Što je s njom?
Skrio ju je u ladicu. Pa izvadio, zatim je nazvao međugradsku.
A u torbici je bio nakit njegove žene. Bio je zabrinut.
Pitao je nekoga za savjet. - Nekoga tko mu nije žena.
Nju ništa nije pitao. Sama je savjetovala, ali on nije pitao.
Tko zna kamo ide? - Ne znam.
Što ako se ne vrati? - Hoće. Stvari su mu ondje.
Sad možemo upaliti svjetlo. - Još ne!
Sad možeš. Skrenuo je desno.
Cijeli dan pokušavam misliti na posao. - Misliš na Thorwalda?
I na tebe i tvog prijatelja Doylea. Je li ti se javio?
Ni riječ. Rekao je da će ići na kolodvor i pogledati kovčeg.
Nešto te muči? - Nema smisla. - Što?
Žene nisu tako nepredvidljive.
Ja ne mogu pogoditi što misliš. - Žena ima najdražu torbicu.
Uvijek visi na krevetu da je lako može uzeti.
A onda otputuje i ostavi je. Zašto? - Nije znala da ide na put.
A ondje joj torbica ne treba. - Samo bi njezin muž to znao.
I žene ne drže nakit u torbici. Zapleo bi se, oštetio.
Skrivaju ga među muževom odjećom? - Ne. I uvijek je s njima.
Žena samo u bolnicu ne nosi šminku, parfem i nakit.
Stavi to onamo.
To je osnovno. I ne ostavljaš to u muževoj ladici ili torbici.
Slažem se s tobom. Ali Doyle i na to ima odgovor.
Da je gđa Thorwald otišla u šest ujutro? - Kažu svjedoci.
Ja imam odgovor za g. Doylea. To nije mogla biti gđa Thorwald.
A svjedoci? - Vidjeli su ženu, ali ne gđu Thorwald.
Bar ne još. - Je li?
Dođi.
Jedva čekam da vidim tvog prijatelja kad mu kažemo.
I nije osobit detektiv. - Ne budi prestroga. Vrlo je studiozan.
Kad bi samo došao! - Ne požuruj ga. Pred nama je cijela noć.
Cijela što? - Noć. Ostat ću s tobom.
Riješi to s mojim stanodavcem. - Imam slobodan vikend.
Lijepo, ali ja imam samo jedan krevet.
Ako kažeš još riječ, ostat ću i sutra.
Neću ti moći dati pidžamu.
Rekao si da ću morati živjeti s jednim kovčegom.
Tvoj sigurno nije ovako malen. - Ovo je kovčeg?
Stane sve za jednu noć. Dovoljno je prostran.
Pakirala si na brzinu. Ma vidi ti to. Nevjerojatno.
Mijenjam žensku intuiciju za krevet ove noći. - Dogovoreno.
Opet ona pjesma.
Otkud čovjeku nadahnuće da sklada takvu pjesmu?
Dobiva ga svakog mjeseca od gazdarice.
Prelijepa je. Da sam bar ja kreativna! - Jesi!
Nadarena si za kreiranje nezgodnih situacija. - Da?
Prespavat ćeš tu. - Iznenađenje je glavni element napada.
I slabo čitaš krimiće. Detektive iz nevolje uvijek izvlači djevojka.
Ona koja ih spašava iz ralja strastvenih zabavljačica? - Ta.
Ali on se nikad njome ne oženi. Čudno. - Da.
Ući ću u nešto udobnije. - Svakako. - Mislim na kuhinju.
Skuhat ću nam kavu. - I donesi konjak.
Harry!
Zdravo.
Što još znaš o Thorwaldu? - Bojao sam se da nećeš stići.
Bježi? - Sve što ima u spavaćoj je sobi i čeka pakiranje.
Grijem konjak. G. Doyle, pretpostavljam?
Ovo je gđica Lisa Fremont.
Mi mislimo da je Thorwald kriv.
Oprezno, Tome.
Poručnika Doylea. - Tu je. Za tebe.
Poručniče Doyle? - Ja sam.
Dobro. Hvala.
Sad će kava. Nećeš mu ispričati za nakit?
Skrio je ženin nakit među svoju odjeću u spavaćoj sobi.
Sigurno je njezin? - Bio je u njezinoj najdražoj torbici.
A to nameće samo jedan zaključak.
Da jučer ujutro s njime nije izašla gđa Thorwald. - Je li?
Žene ne ostavljaju nakit kad nekamo putuju.
No ti zapravo i ne trebaš ove informacije.
Pa i ne trebam.
Lars Thorwald je ubojica kao i ja.
Možeš objasniti sve što se ondje događalo? - Ne. Kao ni ti.
Gledaš u tajni i privatni svijet. Ljudi privatno rade svašta.
Ubijaju žene? - Zaboravite to. Skrenut ćete u pogrešnom smjeru.
A nož i pila? - Imaš li ti pilu?
Kod kuće u garaži... - I koliko si ljudi njome prepilio?
Ili s nekoliko stotina noževa koje si imao u životu?
Kakva logika! - A nestanak žene, nakit, kovčeg?
Kupio je kartu na kolodvoru i 10 min poslije žena je ušla u vlak.
Za Meritsville. Ima svjedoka. - To nije mogla biti njegova žena.
Ženska intuicija podiže tiražu, ali u stvarnosti to je još bajka.
Potratio sam mnoge godine na tragove prema ženskoj intuiciji.
Nisi našao kovčeg. A ostalo je dio govora s policijskog bala.
Našao sam kovčeg. - I normalno je da ga je vezao čvrstim užetom?
Ako je brava razbijena, jest. - A unutra je bila poruka meni?
Odjeću gđe Thorwald. Čistu i uredno spremljenu.
Ne baš modernu, ali dobru. - Niste je odnijeli u laboratorij?
Poželio sam joj sretan put. - Nosi sve što ima na kratko putovanje?
Neka to riješi odjel ženske psihologije.
Neće se vratiti. - Obiteljski problem.
Zašto onda on to nije rekao pazikući? Reći ću ti!
Skrivao je nešto!
Kažeš li ti svom pazikući sve? - Rekao sam ti, oprezno.
Da nisam bio oprezan u ratu,
ti sad ne bi fotografirao, ne bi imao dobar posao, slavu i novac.
Što kažete da svi zajedno sjednemo, popijemo piće
i zaboravimo sve ovo? Možemo lagati o dobrom starom ratu.
Riješili ste slučaj? - Nisam imao što rješavati. Da popijemo piće?
Imate pravo.
Idem se kući naspavati. Živjeli!
Ne znam piti iz ove čaše.
Ako trebaš još kakvu pomoć, sve ćeš naći u imeniku.
Obožavam kad netko ode s vicem. - Na koga je bio adresiran kovčeg?
Na gđu Annu Thorwald. - Pričekajmo onda da vidimo tko će ga uzeti.
Onaj poziv, dao sam tvoj broj. Ne ljutiš se? - Ovisi tko je zvao.
Policija u Meritsvilleu. Javljaju da je kovčeg podigla gđa Thorwald.
Nemojte kasno na spavanje.
Gledaj. - Što?
Prilično je mlad.
Rijetko se slažem s Thomasom Doyleom,
ali imao je pravo kad je rekao da je to privatan svijet.
Je li etično gledati nekoga dalekozorom i objektivom?
Je li etično čak dokazati da nije počinio zločin?
Ne znam mnogo o etici prozora u dvorište.
No i mene mogu gledati pod povećalom ako hoće.
Kad bi netko ušao ovamo, ne bi vjerovao svojim očima.
Ti i ja u tuzi jer smo saznali da čovjek nije ubio svoju ženu.
Grozni smo. Mogli bismo se bar veseliti da je jadnici dobro.
Što je s onim: Ljubi bližnjega svoga?
To ću od sutra.
Počet ću s gđicom Poprsje. - Nećeš! Makar se ja tamo uselila
i svaki sat plesala ples sedam velova.
Večeras više nema predstave.
A ovo je pogled na ono što slijedi.
Je li g. Doyle mislio da sam ukrala ovaj kovčeg?
Ne. Mislim da nije.
Onda?
Drukčije ću pitati. - Hvala.
Sviđa li ti se? - Sviđa.
Nešto se dogodilo psu!
Je li tko pao kroz prozor?
Mrtav je! Zadavljen je! Slomljen mu je vrat!
Tko je od vas to učinio? Tko mi je ubio psa?
Vi ne znate što znači susjed! Susjedi se vole, razgovaraju!
Brinu se! Ali vi niste takvi!
Nisam mogla zamisliti da bi itko od vas mogao ubiti psića!
On je jedini u ovoj četvrti sve volio!
Jeste li ga ubili jer vas je volio? Samo zato što vas je volio?
Doyle me je zamalo uvjerio da griješim. - Ne griješiš? - Gledaj.
Samo jedna osoba u dvorištu nije izašla na prozor. Gledaj.
Zašto bi Thorwald ubio psića?
Jer je previše znao?
Mislite li da vrijedi zbog ovoga čekati cijeli dan? - Sprema kuću?
Pere zidove u kupaonici. - Sigurno je strašno prskalo.
To svi mislimo! Ondje ju je ubio i mora očistiti mrlje.
Te riječi! - Još nisu izmislili pristojnu riječ za ubojstvo.
Ondje na onoj polici. Mala žuta kutija. Vidiš?
Na vrhu. I daj mi aparat.
Slike su stare dva tjedna, ali sigurno tu ima nečega.
Što tražiš? - Ako imam pravo, mislim da sam riješio ubojstvo.
Gđa Thorwald? - Ne. Ne. Pas.
Mislim da znam zašto je Thorwald ubio onog psa.
Pogledaj i reci mi što vidiš. Sad ga makni. Pogledaj opet.
Vidiš?
To je samo slika dvorišta. - I ima jedna važna promjena.
Thorwaldovo cvijeće.
Ondje gdje je pas njuškao? - Kopao je.
Pogledajte cvijeće.
Dva žuta cvijeta nisu visoka kao što su bila.
Otkad se cvijeće u dva tjedna smanjuje?
Tu je nešto zakopano. - Gđa Thorwald.
Niste često posjećivali groblje.
G. Thorwald ne bi mogao ženu zakopati u tako malom prostoru.
Možda uspravno, ali onda ne bi trebao nož i pilu.
Mislim da ju je zakopao po cijelom gradu. Nogu ondje...
Nešto je ondje. Netko je izvadio cvijeće i opet ga zasadio.
Možda nož i pila. - Zovite poručnika Doylea. - Pričekajmo.
Kad se smrači, ja ću to iskopati! - Nećeš ti ništa kopati!
Slomit će tebi vrat.
Zvat ćemo Doylea kad nađem truplo Thorwaldice. Moramo u stan.
Sprema stvari.
Evo. Daj mi olovku. Stella, nađite papir. Tu je negdje.
Što ste učinili s njom?
Ubio si je!
Čuvaj se, Lisa! - Niste je smjeli pustiti!
Hvala Bogu da je to gotovo!
Smijem li nešto popiti? - Samo naprijed.
Nema sumnje da odlazi, ali kada? - Dajte tu prijenosnu ključanicu.
Samo mi recite što gledate.
Pitam se. - Što? - Usamljena je upravo izvadila neke kapsule.
Vidite odavde? - Podijelila sam ih dovoljno da uspavam cijeli grad.
Ima li ih dovoljno da se...
Bila sam blizu! Kako je reagirao kad je vidio poruku?
Mislim da mu ne bi dali kredit u banci. - Torbica!
Recimo da je među nakitom i vjenčani prsten gđe Thorwald.
Dok je razgovarao telefonom, držao je prsten s dijamantom,
jedan s velikim kamenom i običan zlatni.
A ona ne bi ostavila vjenčani prsten!
Ostavljate li vi svoj kod kuće? - Samo kad bi mi odrezali prst.
Idemo vidjeti što je zakopano u vrtu. - Zašto ne?
Žarko želim upoznati gospođu. - Što vi to... - Imate li lopatu?
Sigurno ima u podrumu. - Ako se bojiš, nemoj gledati.
Ne želim da i vas dvije završite kao onaj pas!
Možda ima pravo. - Čekajte. Uzmite. Nećemo riskirati.
Daj mi imenik. - Zašto?
Možda ga mogu izvući iz stana. - Trebamo samo nekoliko minuta.
Pokušat ću ga izvući na 15 minuta. - Kako?
Chelsea 27099.
Jednom smo ga prestrašili. Možda ćemo opet uspjeti.
Govorim mi, a vi zapravo riskirate.
Glasujemo li za njega? - Jednoglasno.
Javi se!
Znatiželjan si!
Pitaš se zove li djevojka zbog koje si ubio ženu. Javi se!
Jeste li dobili moju poruku?
Jeste li je dobili? - Tko ste vi? - Imat ćete priliku saznati.
Naći ćemo se u lokalu hotela Albert. Odmah.
Zašto bih? - Posao. Riješit ćemo imovinu vaše pokojne žene.
Ne razumijem. - Ne glumite ili ću nazvati policiju.
Imam samo sto dolara. - I to je početak.
Sad sam u Albertu. Čekat ću vas.
Idemo!
Gledajte ovaj prozor. Ako ga vidim, dat ću znak flešom!
Kuća Doyleovih. - Ovdje L. B. Jefferies.
Prijatelj sam g. Doylea. Tko je to? - Čuvam djecu.
Kad ih očekujete? - Platili su mi do 1 h. Otišli su na večeru.
Ako nazove, možete li mu reći da se javi Jefferiesu?
Imam iznenađenje za njega. - Imamo li vaš broj? - Imate.
Laku noć.
Stella je pogriješila.
Lisa, što... Nemoj!
Lisa, što radiš? Nemoj ići...
Hajde! Izlazi odande!
Rekla je da nazovete čim ga vidite. - Sad ću! - Još malo.
Još jedanput iz početka. - Usamljena! Zovite policiju.
Dajte mi policiju. 6. policijsku postaju.
G. Jefferies, glazba ju je zaustavila.
Šesta policijska. Narednik Allgood.
Muškarac napada ženu u stanu u zapadnoj 9. ulici 125.
Požurite se! L. B. Jefferies.
Chelsea 25598.
Ne!
Što ćemo sad?
Evo ih!
Što radi? Zašto ga ne prijavi? - Pametna je. - Uhitit će je.
Ali izvući će se odande.
Vjenčani prsten!
Ugasite svjetlo! Vidio nas je!
Koliko će ostati ondje? - Ako nije glup, dok ne istekne najam.
Dajte mi novac iz ladice. - Što će vam? - Da izvučem Lisu.
Ostavite je u zatvoru do idućeg utorka, pa ćete joj pobjeći.
Imam 127 $. - Koliko trebate? - Prvi prijestup. Provala. 250 $.
Lisina torbica.
Koliko ima? - 50 c. - Uzmite ovo! - Imam 20 $...
A ostatak?
Požurite se!
Samo malo. Brzo!
Što je sad? - Imam nešto važno! - Zašto sam te morao nazvati?
Nemoj mi upropastiti večer nekim ludim ubojstvom! - Slušaj!
Lisa je u zatvoru. Uhitili su je. - Tvoju Lisu? - Moju.
Da si je vidio! Ušla je u Thorwaldov stan,
ali onda se on vratio i morao sam zvati policiju.
Otišla je tamo po dokaz i izašla je s dokazom!
Našla je vjenčani prsten gđe Thorwald!
Da je ta žena živa, nosila bi taj prsten. - Možda.
Sigurno! Sinoć je ubio psa jer je kopao oko vrta.
Zakopao je nešto i pas je to osjetio! - Kost?
Ne znam. Ali u noćnim izlascima s metalnim kovčegom
Thorwald nije nosio svoje stvari jer su one još u stanu!
Žena? - U komadima. I svi razgovori bili su međugradski.
Ako je ženu zvao tog dana kad je stigla u Meritsville,
zašto mu je ona pisala razglednicu?
Gdje je Lisa? - U šestoj policijskoj. Platit će jamčevinu.
Možda neće trebati. Riješit ću to. - Požuri se!
Zna da motrimo na njega. Neće čekati dovijeka.
Ako imaš pravo, dat ćemo mu pratnju.
Tom, mislim da je Thorwald otišao...
Što hoćete od mene?
Vaša prijateljica mogla me prijaviti. Zašto nije?
Hoćete novac? Nemam ga.
Recite nešto.
Recite što hoćete!
Možete li mi vratiti prsten? - Ne.
Recite joj da ga donese. - Ne mogu. Sad je u policiji.
Lisa! Doyle!
Doyle!
Daj mi pištolj!
Stigao sam čim sam mogao! - Neka ga nitko ne dira! Dajte mi torbu!
Da ti se nešto dogodilo! - Dobro sam. - Ponosim se tobom.
Imaš li sada dovoljno za pretragu? - Imam.
Dobro mu je? - Živ je. - Thorwald će nam sad pokazati East River.
Je li rekao što je bilo zakopano pod cvijećem?
Kaže da je pas postao preznatiželjan, pa je to iskopao.
U kutiji je za šešire u njegovu stanu.
Zanima li vas? - Ne, hvala. Ne želim sudjelovati u tome.
Nadam se da će postati hit. Ovo je prva ploča. - Rado bih je čula.
Ta mi glazba toliko znači!
Slatki psić!
Idemo. Budi miran.
Stanley!
Što ti je vojska učinila?
Umirem od gladi. Što imaš u hladnjaku?
Lijepo je biti kod kuće.
Da sam znala da ćeš dati otkaz, ne bismo se vjenčali. - Molim te!
Obrada: Chordy
Preuzeto sa www.titlovi.com